Tervetuloa ohjelmaan. Tässä Niala Boodhoo. Vieraanani on Jacob Malco.
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Hänen tuorein sarjakuvaromaaninsa Tuntemattomuus ilmestyi äskettäin.
Ensimmäinen kirjasi Aviollisuus oli menestys, ja siitä tehtiin elokuva.
Sitten ilmestyi Uskottomuus,
ja myös omassa elämässäsi oli uskottomuutta.
Miten se vaikutti työhösi?
Aviollisuudessa kuvattu suloinen rakkaustarina oli todellinen.
Kun sitten löytääkin toisen...
En tiedä, miten se tapahtuu. Sitä tapahtuu monille.
En ole erikoistapaus. Uskottomuus oli mitä oli,
mutta kunnioitin sitä rakkautta.
Jätin ensimmäisen vaimoni toisen takia, mutta sellaista sattuu.
Kovinkaan moni ei kirjoita siitä.
Käsittelet myös sitä, miten se vaikutti ihmisiin.
Keskustelitko siitä ensimmäisen vaimosi kanssa?
En puhu kummankaan kanssa.
Minulla ei ole lapsia, joten välien katkaiseminen on helpompaa.
Päätös ei ollut minun. Ensimmäinen vaimoni ei halua olla tekemisissä.
Toinen... En tiedä.
Eivätkö he ole antaneet palautetta siitä, miten kuvaat heitä töissäsi?
Kyllä ovat.
Se on tämän hinta. Kirjoitan itsestäni. En osaa muuta.
Oma elämäni toimii luovuuteni lähteenä.
Sillä oli ja on vaikutus läheisiini.
Otan jossain määrin vastuun siitä,
mutta toisaalta...
No, nyt se on jo alussa selvää niille, jotka tekevät sen valinnan.
Siitä päästäänkin Tuntemattomuuteen.
Kysyisin teoksen nimestä. Kuvastaako se tämänhetkistä tilannettasi?
Jossain vaiheessa jokainen taiteilija haluaa -
kokea olevansa relevantti. Sen menettäminen -
surettaa,
turhauttaa ja pelottaakin.
Joten en tiedä...
En... Mikä se kysymys oli?
Angie, mitä kuuluu?
-Näytät sievältä. -Kiitos.
Oletko käynyt täällä aiemmin?
En. Oletko sinä?
Olen. Täältä saa hyvää pizzaa -
ja salaattia. En muista sen nimeä.
-Haluatko riisua takkisi? -En.
Olen mieluummin takki päällä.
-Mitä nyt? -Luin sarjakuvan.
Uuden kirjani.
-Niin. -Mitä pidit siitä?
Olen tietysti...
Toivon, ettet käytä minua enää tulevissa töissäsi.
Eikö se olisi reilua?
Ymmärrän kyllä. En tiedä, onko reilu oikea sana,
mutta siitä voidaan kyllä neuvotella.
Voin olla käyttämättä... Kuuntele. En käytä oikeaa nimeäsi.
-Minusta se ei... -Sehän ei olisi paha.
Tämä taisi olla tässä. Täytyy mennä.
-Täytyy mennä. -Hyvä on.
-Onnea kirjojen kanssa. -Kiitos.
-Lykkyä tykö. -Hyvää jatkoa.
-Hei. -Tuleeko hän takaisin?
Ei taida tulla.
-Ei se mitään. -Haluaisitteko ruokalistan?
Kyllä, minulla on nälkä. Jätä siihen.
-Katson sitä kohta. -Palaan pian.
Kiitoksia.
KOLMET TREFFIT... ENNÄTYS!
-Hei, komistus. -Hei. Miten menee?
-Hyvin. -Olin ajatuksissani.
Haluatko jotain muuta?
Taidan juoda vain kahvin.
-Huikkaa, jos tarvitset jotain. -Kiitos.
Paljonko siellä on väkeä?
Ei täyttä, mutta paikalla olijat ovat tulleet katsomaan sinua.
-Tiedoksi vain. -En tajua.
Ihan tosi?
Kirja ilmestyi juuri. Vedin ennen auditorion täyteen.
En tajua.
Edellisestä kirjastani on toki aikaa, mutta eikö ketään enää kiinnosta?
Onhan tuolla väkeä, vaikkei täyttä.
-Oletko lukenut kirjan? -Olen. Mahtava.
Luitko The Readerin arvion siitä?
-Unohda... -Luitko sen?
-Kuka se tyyppi on? -Sama sille.
Oletko lukenut hänen kirjoituksiaan? Anna, kun kysyn.
Milloin ilkeily on vallannut kulttuuri...
-Ovatko he kakaroita? -En tiedä.
Ilmeisesti.
En tiedä, milloin näin kävi, mutta älä vihoittele yleisölle.
Olet vihainen niille, jotka eivät ole paikalla.
Paikalla olijat ovat syyttömiä.
Hyvä neuvo, mutta saa nähdä.
-Voinko jättää takkini jonnekin? -Työhuoneeseeni.
Missä se on?
-Mene alakertaan ja... -Pitääkö minun mennä hissillä?
Ei ole pakko.
"Terävät havainnot ja koskettavuus värittävät Malcon Tuntemattomuutta."
Se ilmestyi tällä viikolla.
"Malcosta on myös sanottu, että hän osaa pitää lukijansa lumoissaan -
kuvaamalla elämänsä ilmiöitä sellaisella välittömyydellä -
ja elävillä tunnekuvauksilla, että lukija kokee ahdingon kuin omanaan."
Melkoinen kehu. "Sekä kriitikot että lukijat..."
Kuule, Dave. Annetaan...
-"Usein samassa kappaleessa." -Unohdetaan muodollisuudet.
Hei. Kiitos, että tulitte. Ivan, mitä kuuluu?
Justin. Ja Spencerkö?
Jacob Malco.
Mennään jonnekin istuskelemaan. Vastaan kysymyksiin ja juttelen.
Se, että tämän tapahtuman ja kirjani nimen välillä ei ole ironiaa,
tuntuu nyt kestämättömältä. Joten tehdäänkö niin?
Ja mikä tärkeämpää...
Voimmeko tehdä niin?
Saanko palkkioni, jos lähdemme? Voimmeko lähteä muualle?
Dave, voimmeko mennä... Sehän olisi mukavaa.
Ja kun olemme kilistelleet, voisimme aloittaa kyselytuokion.
-Pitääkö meidän tosiaan... -Meidän pitää tehdä jotain.
-Minulla on kysymys. -Neiti eturivissä.
-Mikä nimesi on? -Alison.
Hauska tutustua, Jacob.
-Olenko liian tuttavallinen? -Sano Jakeksi vain.
-Ei se mitään. -Noudatetaan kaavaa.
-Jake käy hyvin. -Kiva.
Ensimmäinen kirjasi on tosi romanttinen.
-Katsokaa, miten kävi. -Ja positiivinen. Oliko se rehellinen...
Hän kysyy ensiteoksen romanttisuudesta ja positiivisuudesta.
Olen romantikko.
Kuulemme kyllä.
Yritän pysyä kaavassa.
Eikö mies saa...
En tiedä...
Kyllä se oli rehellinen, mutta olinko rehellinen itselleni?
Ehkä en, koska toisessa kirjassa löydän toisen. Oliko se aitoa rakkautta?
Oliko romanssi todellinen? Oli. Kestikö se? Ei.
Se oli iloinen tarina elämäni kaudelta, joka ei kestänyt.
-Mutta kyllä se oli rehellinen. -Onko Melanie kolmannessa kirjassa?
Onko hän Tuntemattomuudessa vai...
Hän ei ole edes puhelimessani.
-Kiitos. -Eipä kestä.
Hienoa. Alexandra.
Olen kyllästynyt puhumaan itsestäni.
-Siihen meni tovi. -Nasevaa.
-Nautin tästä kaikesta. Siksi tulin. -Kiltisti sanottu.
Olette siis graduopiskelijoita.
-Niin. -Taiteilijoita.
Ja teette... Olette valokuvaajia, niinkö?
-Teen videota ja elokuvaa. -Kuvaatte itseänne puhelimilla.
Kyllä. Käytän selfiekeppiä ja puhelinta.
Valomerkki.
-Onko? -Tehdään se.
Nytkö jo?
Neljä shottia.
-Hän maksaa. -Mitä otat?
-Ihan tosi? -Tarjoamme.
-Hän tarjoaa. -Voi ei.
Ei viskiä. Mitä otatte?
-Tequilaa aina. -Shotit.
Tuntemattomuudelle.
Kirjalle, ei oikealle.
No niin.
Jake, saanko lainata laturiasi?
Käykö se? Minulla on vanha puhelin.
Onneksi tulitte tapahtumaan. Kiitos.
Otetaan sille. Se olisi voinut olla traagista.
Kiitos, että jäit paikalle.
Kuvitelkaa, jos joutuu puhumaan...
Ne ovat viimeiset kappaleet.
Saammeko ne?
-Koko... -Ottakaa pois.
-Tosi hieno. -Kiitos.
Asioita tarkastellaan suuntauksina. Puhuimme siitä juuri.
-Mekin kuulumme suuntaukseen. -Mikä sen nimi on?
Ihan mikä vain.
-Ei kuulosta järjestäytyneeltä. -Ei sen tarvitse olla sitä.
Monet suuntaukset eivät ole. Tämä ei ole poliittista.
Olet ahdasmielisempi kuin odotin.
Luulin, että meillä olisi yhteisiä ideoita.
-Omakuvaus on eri asia kuin selfietaide. -Ei ole.
Tässä on puolet seuraavasta kirjastani.
Otat kaiken omasta elämästäsi.
-Aivan. Haittaako se? -Ei. Me teemme samoin.
Mitä jos olet kirjassa mukana mutta kuvaukseni ei miellytä sinua?
Ei se mitään.
Eikö? Haluatko viettää loppuelämäsi kanssani?
-Ehkä. -Ihanko totta?
Katsotaan nyt.
Karen oli suloinen. Mitä teen Melanien kanssa?
Monilla on eksä ystävänä.
-Nuoremmilla sukupolvilla. -Sekstailen yhä eksäni kanssa.
Olenko mukana taideteoksessasi?
-Tuo ei näytä kovin provosoivalta. -Haista paska. Et ole nähnyt sitä vielä.
Tulostimme mainoslehtisiä.
-Daniel Sinks. -Se nimi on "Vihreä valo".
Tuletko katsomaan?
-Lupaatko? -Tulen näyttelyyn.
Hyvä. Ole sanasi mittainen mies.
-Kiitos. -Nähdään.
-Odotatteko häntä ulkona? -Hän tulee sitten kotiin.
Kyllä hän pärjää.
Hänellä on hauskaa. Meitä väsyttää. Heräsimme aikaisin.
Öitä. Paiskatkaa ovi kiinni.
Selvä.
-Ystäväsi lähtivät. -Niin.
Mitä?
Eikö?
Avaa ovi! Jäädyn tänne.
Jonesy.
Joku tyyppi käveli suoraan päin minua.
-Ja sitten... -Auta.
Toin sinulle kahvia.
Keitin jo.
En pysty liikkumaan. Emme pääse brunssille.
Hyvä. Katso jääkaappiin. Siellä on paljon ruokaa.
-Kerron yhden jutun. -Minkä?
En ole rakastunut tai mitään sellaista.
Minun ei tarvitse kertoa sinulle.
Ei niin. Puhutaanko jostain muusta?
Hän pitää omaelämäkerrallisesta työstäni. Siitä, että kuvaan itseäni.
Hän pitää kuuluisuudestasi.
Se vetoaa häneen. Jatka.
Hän pitää itseään omaelämäkerrallisena taiteilijana ja tuntee yhteyttä minuun.
Olette molemmat...
-Elämäkertojia tai jotain. -Kuinka vanha hän on?
-En arvostele. -Hän on 24.
Hienoa. Ja tosi kaunis, eikö niin?
Sinulla on kiva tukka.
Annat sen olla luonnollinen.
Pidät aina yksinpuhelua.
Ja aina toisinaan...
Oletko... Nyt sinä kuuntelet.
Voin jutella sinulle mukavia.
"Sinulla on tosi vihreät silmät. Johtuuko se paidasta? Vai mistä?"
"Tapasin eilen seksikkään selfietaiteilijan.
Olen innoissani, koska saatan päästä nussimaan häneltä aivot pihalle."
-Teitkö jo niin? -Joo.
Oliko ihanaa?
Oli kai. Yritin parhaani.
Meidän pitäisi harkita...
Voisimme adoptoida lapsen. Meidän ei tarvitse olla suhteessa.
En väitä, että se toimisi varmasti, mutta pohditaan sitä.
Adoptoi sinä lapsi, soita minulle ja sano:
"Se on täällä. Tule katsomaan."
-Tässä. Mustana, kuten haluat. -Kiitos.
-Voisin muuttaa tänne asumaan. -Siitä vain.
Voi helkkari, miten täällä on näin kylmä?
Tässäkö se on? Kadotin kutsun.
Piti katsoa tekstarista, jonka lähetin sinulle.
Otatko oluen? Haen limsaa.
-Ei kiitos. -Palaan kohta.
Olen ihailijasi. Aloitin juuri Tuntemattomuuden.
-Mukava kuulla. -Kiitos kaikesta.
Sinun täytyy nähdä nämä.
-Niinkö? -Ne ovat mahtavia.
-Tämä on hän. -Tosi mahtava.
Miesten alkkarit. Varmaan tuon tyypin.
-Upeita. -Tuo ei ole mies.
Ihan uskomaton.
Tämä on suosikkini.
-Ei helvetti! -Suosikkini.
Minun perseeni.
Minä olen tuossa.
-Kylkesi. -Mitä hän tekee?
-Miksi? -Lopeta. Se on hieno.
-Haluan, että se otetaan alas. -Älä huido.
-Tunnethan Daven. -Olemme tavanneet.
-Terve. -Annabelle Jones.
Tuo pitää ottaa alas.
Minä en voi päättää siitä.
Haen oluen.
-Tämä on opiskelijan työ. -Tiedän hänet.
Olit laitoksen vieraana.
-Tämä tietää huonoa. -Minulla on muita ongelmia.
Jeesasin sinua. Näinkö vastaat... Minut saatetaan vakinaistaa.
Minä häntä nain, et sinä.
Hän ei estä viransaantiasi. Seinällä on minun perseeni. Hän on aikuinen.
Luuletko, että hän soittaa isukilleen?
-Tämä on nyt minun ongelmani. -Kamu hei.
Älä kamuttele, helvetin pelle.
Ja mikäs proffa sinä olet? Helvetin luuseri.
Mitä kuuluu?
Hyvää, mutta mikä tämä on? En tiennyt, että otit kuvan.
Onneksi olkoon.
-Alison. Hauska tavata. -Annabelle Jones. Upeita töitä.
-Juttelisin hetken hänen kanssaan. -Hänellä on näyttely.
-Odottaisitko hetken? -Siitä vain.
Tämä ei vetele. Et voi panna...
Sehän on kuin treffiraiskaus.
Treffiraiskaus?
-Tavallaan. -Et ilmeisesti pidä teoksesta. Rauhoitu.
En rauhoitu. Perseeni on näytillä.
Olit kotonani. Minä nukuin. En tiennyt, että otit kuvan.
Törkeää. Mitä se tarkoittaa?
-Piirsitkö sinä minut? -Piirsin.
-En julkaissut tai tviitannut sitä. -Kysyitkö luvan?
-En tehnyt sillä mitään. -Se voi päätyä kirjaan.
-Niin, mutta... -Joskus 12 vuoden päästä.
Tuo ei kerro mitään tarinaa.
-"Nain tätä tyyppiä. Hän nukkuu." -Se on elämästäni.
Paljonko niitä on? Onko sinulla puhelin täynnä niitä?
-Leimaatko minut huoraksi? -En tosiaan. Mikset tekstannut minulle?
Yksityiselämäni on julkista.
-Minun ei ole. -Ei pidä paikkaansa.
Yksityisyys on jäänyt menneisyyteen. Olit edelläkävijöitä.
Imartelevaa, mutta se ei ole sama asia.
Mitä sinä teet, Andrew?
-Jatka samaan malliin. -Tämäkö on sinun taidettasi?
-Oletko aivan sekaisin? -Etkö voisi rauhoittua?
Eläisit oikeaa elämää.
Tiedän, mitä teet tuolla. Clickbaitiksiko sitä sanotaan?
-Niinkö? -Älä koske teokseen.
Klikkauksetko määrittävät taiteesi?
-Hankkisit töitä. -Tämä on työtäni.
Miten sujuu? Tienaako sillä?
Kuuntele.
Mitä helvettiä? Mitä saatanan zombeja te olette?
Onko tämä teistä hauskaa?
Tässä on ironista se, että kellään teistä ei ole näkökulmaa,
mutta näkökulma on sama.
Toiminnassanne ei ole muuta syvyyttä kuin käsivarren mitta kameraan.
-Rauhoitu. -Tämä on naurettavaa.
Tiedän, mitä teette sillä. Olenko huomenna netissä?
Tämä on merkityksetöntä ja ikuista. Onneksi olkoon.
Ei mitään syvyyttä. Näytän, kuinka syvällinen olet.
Kamerasi ja tyhmä pääsi.
-Jumalauta. -Kun et ota selfieitä,
käytät hyväksi toista, jolla on oikea elämä.
-Hienoa. -Hyvää yötä.
KIRJAKAUPPA
Aivan sama, onko paikalla kolme, 300 vai 30 henkeä.
-En pysty. -Sano vain sanottavasi.
Paikalla on kolme henkeä.
Aloitamme viiden minuutin päästä.
-Tuonko... -Jos siellä on kolme ihmistä,
voinko signeerata kirjat, jutella kunkin kanssa ja lähteä?
Huone on täynnä. Meidän piti lainata tuoleja naapurista.
Vitsikästä. Ihan totta, jos siellä on viisi henkeä...
Paikalla on oikeasti 50 - 60 henkeä.
Ihan tosi?
-Iso yleisö. -Mike?
-Niin. -Annabelle. Kiitos.
-Kiitos. -Tarvitsetteko jotain?
Emme nyt.
-Viisikymmentä. -Iltaa kaikille.
TUNTEMATTOMUUS
Kiitos, että tulitte talven kirjatapahtumaamme.
Hienoa nähdä paikalla näin monta.
Erikoisvieraanamme on tänään Jacob Malco, chicagolainen sarjakuvaromaanien tekijä.
Hän lukee otteita uudesta teoksestaan. Annetaan lämpimät aplodit.
Kiitos, Mike.
Hei kaikille. Mitä kuuluu?
Nimeni on Jacob Malco.
En halua vain lukea. Minusta tuntuu, että osa teistä tuli...
Suurin osa ei varmaan tiedä, kuka olen.
Olen vain se videon vihainen mies. Kuinka moni on nähnyt sen?
Hienoa.
Kirjoitan sarjakuvaromaaneja, mutta meidän ei ole pakko puhua siitä.
Taidatte odottaa jotain muuta.
Käsitellään sitä.
Onko kysymyksiä?
Kerro.
Pidätkö sukupolveani tyhjänpäiväisinä idiootteina?
Sanoin sen vihan vimmassa. Näin sen enkä ole ylpeä siitä.
Yritin esittää huomion...
Pahoitin mieleni joistakin töistä.
Kun käännyin, parikymmentä ihmistä kuvasi iPhoneillaan -
samaa tapahtumaa.
Jos tarkastellaan sitä hetkeä, kun ihminen kääntyy -
ja 20 ihmistä alkaa kuvata, onhan se tyhjänpäiväistä.
Ehkä reagoin siihen.
Onko taiteilija, jonka leimasit videolla huoraksi,
kommentoinut vuodatustasi?
Ei, mutta hän on paikalla.
Alison, tulisitko kommentoimaan?
-Kutsutko minut? -Kyllä kutsun.
Tule tänne eteen. Yritetään...
Selitän videon taustaa. Olimme gradunäyttelyssäni.
Työni eivät täysin eroa Jacobin töistä.
Käytän itseäni ja yksityiselämääni -
narratiivina ja keinona esittää tärkeitä ajatuksia.
Hän käyttää kynää ja paperia, minä selfiekeppiä ja iPhonea.
Mutta taustalla on myös se,
että olimme harrastaneet seksiä, ja minä nukuin.
Se on yksityisasia. Et kysynyt, saatko kertoa siitä.
Kyse ei ole teoksesta. Yritän esittää oikean...
-Mikä ongelma... -Se häiritsi.
Mutta kun seisomme tässä yleisön edessä,
-sinua ei häiritse... -Se oli epäkunnioittavaa ja salakavalaa.
Se oli hauskaa.
Niin olikin.
Todella hauskaa ja mukaansatempaavaa.
Me olemme hyvä tiimi.
Kippis sille.
Se oli mielettömän hienoa.
Signeeraustilaisuudesta tuli eräs parhaista keskusteluistani -
pariin vuoteen.
-Ja olen sentään graduopiskelija. -Se on jotain se.
Tai ehkä se kertoo jotain opinahjostani.
Haluan sanoa tämän ennen kuin unohdan.
-Anteeksi... -En odottanut tuota.
...että järjestin kohtauksen tärkeänä iltanasi.
-Pidän töistäsi. -Minun täytyy sanoa...
Kuuntele. Pidän töistäsi.
Ongelma oli henkilökohtainen.
Olen itsepäinen mutta ennakkoluuloton mies.
Kyse taisi olla siitä, että...
Anna minun vastata ensin.
Se oli oikeasti...
En olisi voinut kuvitella... Olisin vaikka maksanut siitä,
että joku olisi esittänyt performanssina sen, mitä sinä sanoit.
-Tämä on ollut... -Siitä tuli sellaista.
Kenen gradunäyttelystä seuraa viraalivideo,
mahtava signeeraustilaisuus ja tällaista keskustelua?
Taide ja elämä. Yksi ja sama asia.
-Niin. -Voi luoja.
-Mitä? -Kippis.
Tämä on paras kamala asia, joka minulle on tapahtunut.
Ennen kuin lopetamme,
kysyn vielä yhden kysymyksen, joka voi tuntua hankalalta.
Voin sammuttaa tämän, jos haluat.
En yritä nolostuttaa sinua,
mutta minun on pakko kysyä videosta.
-Nauhoita vain. -Varmastiko?
En yritä saada sinua ansaan.
Voin puhua julkisesti. Video oli nolo.
Kun näin sen, olin aivan...
Mutta outoa kyllä, kun sekoilin raivopäissäni...
En tiedä, oletko raivostuvaa sorttia, mutta minä en voi hillitä itseäni.
Kun näin raivotessani kamerat, tiesin, miten siinä kävisi.
Vedin kilarit julkisella paikalla kameroiden edessä.
Tiesin, että jotain tapahtuisi, mutta en osannut odottaa kohua.
En tiedä, onko se...
En harrasta sananlaskuja, mutta ei ole olemassa huonoa julkisuutta.
Näytän ääliöltä mutta sanoin asioita, joiden takana voin seistä.
Onhan se hieman noloa,
mutta uskon, että kirjani menevät kaupaksi.